I vore dage er det muligvis almindeligt accepteret, -
- at ludere af enhver slags nemt kan blive rige og berømte.
Men sidst i 1800-tallet -
- under det, man i Frankrig kaldte "la belle epoque", -
- blev en lille gruppe kurtisaner i en kort periode -
- de mest feterede og magtfulde kvinder i prostitutionens historie.
Émilliene d'Aiencon mente selv, at hun var skuespillerinde.
Men hun blev kendt for nær at have ruineret Belgiens kong Leopold 2.
Liane de Pougy blev tilbudt smykker for 1,5 mio. franc af en elsker.
Det gjorde hende så ubeslutsom, -
- at han var nødt til at give hende dem alle sammen.
Hun gik senere i kloster.
La Belle Otero var en danserinde, som mænd tog sig af dage over.
Elskerinde for i hvert fald seks europæiske monarker.
Hendes bryster gav inspiration til kuplerne på hotel Carlton i Cannes.
Og så var der Lea de Lonval.
Hun var døbt Leone Vallon og kendt som den smukkeste af dem alle.
Det var lykkedes hende at undgå sit erhvervs største faldgrube:
At blive forelsket.
Nu da hendes seneste elsker var rejst hjem til Rusland, -
- og Lea var bevidst om, at hun nærmede sig en vis alder, -
- begyndte hun at overveje tanken om at trække sig tilbage.
Findes der noget i denne verden, der er mere vidunderligt -
- end en seng, man har helt for sig selv?
- Godnat, frue. - Godnat, Rose.
La belle epoques højborg var restaurant Maxim's.
Overtjeneren havde en uvurderlig lommebog, -
- der indeholdt en lang liste over løsagtige kvinder.
- Mere Pommery! - Den er på vej, Fred.
En af hans mest trofaste kunder var Fred Peloux.
Han blev kaldt Chéri og var en rig, men forsømt søn -
- af en anden feteret kurtisane.
Han var enebarn af en kvinde, der kun tænkte på sin karriere, -
- og Chéri havde derfor levet et ensomt og ofte forvirrende liv.
Som 19-årig havde han skejet pligtskyldigt ud i adskillige år -
- og var så træt af det, at han selv længtes efter sit otium.
Fra tid til anden stod Lea de Lonval tidligt op -
- og forberedte sig som til en gladiatorkamp.
Hvorfor sagde jeg dog ja til at spise frokost med den rædsomme kvinde -
- i det gyselige mausoleum?
Til varietépaladset, Ernest.
Som de fleste kvinder, der har viet deres liv til kærligheden -
- og derfor er blevet udstødt af det bedre borgerskab, -
- sad Lea nu tilbage med en yderst snæver skare af venner.
På denne dag besøgte hun sin forhenværende kollega Charlotte.
Hun havde været blandt hendes største konkurrenter -
- og var berømt for sin evne til at flå sine kunder for enorme summer.
Hun var en sladdertaske af Guds nåde, men i dag -
- havde Charlotte sit eget problem at slås med.
- Det barn tager livet af mig. - Barnet er 19 år, Charlotte.
Kan du huske, hvor bedårende en dreng han var? Alle de krøller.
Jeg husker det sikkert bedre, end du gør.
Jeg aner ikke, hvad du mener.
Er det overhovedet den samme person?
Sorte rande under øjnene. Står først op ud på eftermiddagen.
Og plagede mig om at forære ham en ny automobil.
- Jeg var da sådan en glad mor. - Alle har vi et kors at bære.
Jeg håbede, du måske ville tage en snak med ham.
Han har altid betragtet dig som en slags gudmor.
Han retter sig ikke efter mig mere, men dig vil han sikkert lytte til.
Højst ti cigaretter om dagen og brandy kun i weekenden.
- Den er gal med mit hjerte. - Så har du altså et?
- Nounoune. - Chéri.
- Hvad er det for en tid at komme på? - Åh gud, hvem er nu det?
- Kom ikke for godt i gang. - Nå ja, du er da vist min mor.
Jeg mødte dig vistnok et par gange, da jeg var lille.
Du blev set på et værtshus i sidste uge på gamle Lilis knæ.
Vås. Lilis knæ forsvandt for flere år siden.
- Kan du se, hvad jeg mener? - Vis mig din tunge.
Du burde holde dig fra gin. Og brandy.
Det går ikke an at lade min mor drikke alene, vel?
- Du ser ikke sund ud. - Netop, han ligner et skelet.
- Jeg har det fint. - Du er decideret grøn i huden.
Skal du noget på søndag?
- Jeg tager til Normandiet i morgen. - Sammen med Speleieff?
Nej, det er forbi. Speleieff er rejst hjem til Rusland, husker du nok.
Tænk dig om. Vi var med til afskedsmiddagen.
Nå ja, vi fik jomfruhummer. Det kunne jeg godt have lyst til nu.
Først vil han ikke spise, og så beder han om jomfruhummer.
Hvilken elsker tager du så med til Normandiet?
- Jeg skal af sted alene. - De rige har mange glæder.
Du er velkommen til at tage med. Der er ikke andet at lave -
- end at spise, drikke og sove.
Hvor ligger det?
På kysten ved Honfleur.
- Jeg er så udmattet hele tiden. - Du ser heller ikke rask ud.
Du vil have godt af et ophold på landet. Leve af enkle ting.
Stegt kylling, jordbær med fløde, ingen kvinder.
Ingen kvinder? Det lyder uimodståeligt.
Har du nogensinde fået at vide, hvorfor dine øjne er så smukke?
Det er, fordi de har form som en tunge.
Som fisken søtunge.
Øjenkrogen er søtungens hoved, -
- den øvre kurve er ryggen, og den nederste linje er dens flade mave.
Hvis du havde en kurve under øjet, som du har over det, -
- ville det have form som en flynder, og så ville du se tåbelig ud.
Man lærer noget nyt hver dag.
- De er tunge. - Ja.
Hvorfor begyndte jeg at kalde dig Nounoune?
Det ved jeg ikke. Du var seks år og ikke bevidst om dine bevæggrunde.
Og du kaldte mig Chéri.
Jeg ville vel gengælde ét godt kælenavn med et andet.
Kys mig.
Det var ikke videre kløgtigt gjort.
Hvad er der? Tror du aldrig, jeg har kysset en smuk mund før?
Tror du, det kan få mig helt ud af fatningen?
Og selv hvis vi to... Det bliver der næppe tale om.
Det var dig, der tog emnet op.
Lad os ikke tale mere om det.
Haven dufter dejligt her til aften.
Det er rosenakacierne.
Kom her.
Nounoune...
Du må aldrig miste besindelsen. Det er en stor brøler for en bokser.
- Jeg er ikke bokser. - Kom så an!
Nej, det er du ikke.
Jeg har kendt din mor siden hendes tid ved balletten.
Jeg mødte hende, da det var begyndt at gå op for hende, -
- at der var flere penge i kunstelskere end i kunst.
- Jeg har aldrig brudt mig om hende. - Ingen bryder sig om hende.
Men i vores profession får man sjældent venner uden for branchen.
Kvinder med vores erhverv...
...er der ingen andre, der kan forstå.
- Sig noget. - Hvad?
Fortæl mig om dig selv.
Der er ikke noget at fortælle.
Han bliver aldrig bokser.
Jeg tog ham ikke til elsker for hans bokseevner, Patron.
Det er besynderligt. Jeg kan ikke beskrive det.
Det er som at gå i seng med en afrikaner eller en kineser.
Omend jeg har den oplevelse til gode.
- Gør jeg dig pinligt berørt? - På ingen måde, frue.
Jeg kan ikke kritisere hans personlighed, for han har ingen.
Andre unge mænd, jeg har kendt, kunne slet ikke vente -
- med at afsløre deres inderste hemmeligheder.
Han mæler ikke et ord.
Der er noget mystisk over ham, jeg ikke kan forklare.
Vi talte netop om dig.
Hvis jeg var kvinde, Chéri, ville jeg bede dig komme igen om ti år.
Det ville du ikke få ret meget ud af, vel?
- Nyder du at være ondskabsfuld? - Ja, det gør mig i godt humør.
Bare et par uger, Patron, så sender jeg ham væk.
Men det gjorde hun ikke. Seks år senere var de stadig sammen.
Det kom bag på hende, men hun følte sig godt tilpas i selskab med en, -
- der kendte hendes miljø og derfor ikke stillede nogen krav til hende.
De var begge klar over, at forholdet ikke kunne vare ved, -
- men hengav sig indtil videre til vanens trygge rammer.
Fra tid til anden pegede omverdenen fingre ad deres upassende forhold.
Det noterede de sig og vendte så tilbage til at mundhugges -
- som et gammelt ægtepar.
Må jeg få den? Den klæder mig lige så godt, som den klæder dig.
Tag den af. Du slider tråden i stykker.
- Giveren må have ment det alvorligt. - Kan du ikke høre? Tag den så af.
- Den ville være en fin bryllupsgave. - Til hvem?
Til mig. Hvem ellers?
- Du er bange for, jeg hugger den. - Nej, men jeg kender dig.
Hvis jeg tilbød dig den, kunne du finde på at tage imod den.
Hvorfor skulle jeg ikke også det? Du kan ikke påstå, den ikke klæder mig.
Hvis jeg gjorde det, ville du ikke tro mig.
- Din næse får rynker, når du griner. - Ikke det første stykke tid.
Du kan se virkelig grim ud.
Du lyver.
Det er et fåtals synspunkt.
- Nej, ikke her til morgen. - Jo.
Du skal spise frokost med din mor, harpen. Den er allerede tyve i tolv.
- Tager du med? - Nej. Jeg er ikke blevet inviteret.
Er du ikke? Mærkeligt.
Det synes jeg også.
Jeg har fået påbud om at komme til tetid.
Marie Laure kommer også. Hende og hendes rærlige datter.
Datteren er smuk, men klog nok til ikke at være så smuk som Marie Laure.
Så siger vi det.
Rose, gør badet klar.
- Jeg hader, når du går med slør. - Har du da ingen manerer?
Kritiser aldrig en kvinde for at gå med slør. Hun har altid sine grunde.
Marie Laure, smuk som altid.
- Lea. Husker du min datter, Edmee? - Ja da. Er du færdig med skolen?
Selvfølgelig. Hvad skal en smuk pige på 19 år med uddannelse?
- 18 år. - Det var det, jeg mente.
Marie Laure, du er en af meget få kvinder, der kan bære den farve.
- Vi må se at komme af sted. - Klokken er da ikke ret mange.
- Barnet er ikke vant til selskab. - Fordi hun lever et ensomt liv.
- Kom til frokost på torsdag. - Jeg kan godt.
Jeg må se i kalenderen. Sig farvel, Edmee.
Chéri følger jer ud. Rejs dig op, din døgenigt.
Herlige mennesker.
- Marie Laure ser pragtfuld ud. - Hun var meget smuk i sin tid.
Og hun kan bære den hæslige farve.
Hun har nok ret i, at Edmee er 18. Ja, hun fik hende, -
- året efter hun slog Khalil Bey for den der lyserøde kæmpediamant.
Vi troede, det var ham sanglæreren, der måtte være pigens far.
Skal vi gå en tur i haven?
- Jeg skal tale med dig om Chéri. - Det anede mig.
Jeg har aldrig stået i vejen for dig. Jeg har altid været dig taknemmelig.
Det håber jeg sandelig. Han har været dyr i drift.
Jeg er godt tilfreds med min lod. Jeg har alt, hvad jeg har brug for.
Vi har søreme også knoklet for det, begge to. Du ved, hvad jeg mener.
Men på det seneste har jeg tænkt over, hvad der mangler i mit liv.
Vel ikke kærlighed? Du er jo så glad for at være fri for den.
Ja, det ved gud. Nej, jeg mener noget ganske andet.
Børnebørn.
Børnebørn?
Jeg er i færd med at arrangere et ægteskab for Chéri.
- Har han fået det at vide? - Ja da. Har han ikke sagt noget?
Nej.
Sikke en uartig dreng. Men det haster jo heller ikke.
- Det er altså ikke nu og her? - Nej da.
Sidst i næste måned.
- Du har en aftale med Marie Laure. - Den var ikke nem at få i stand.
Hun er benhård. Benhård.
Hun ville have separate bankkonti. Forestil dig det.
Men nu er det hele arrangeret. De får et pragtfuldt liv.
Ungdom, skønhed, penge... Hvad griner du ad?
Du kaster Edmee for Chéri som en kristen for løverne, -
- og så tror du, hun vil få et pragtfuldt liv?
- Han er da den sødeste... - Hvad ved du om ham?
- Jeg er hans mor. - Siden hvornår?
Tilgiv mig, Lea. Det var yderst kluntet af mig.
Jeg har gjort dig ked af det. Det må komme som et chok.
Nej, Charlotte, jeg har ventet det. Jeg har ventet det i årevis.
Jeg ventede, at du ville give ham til en anden løsagtig kvinde.
Lea, det er dog et forfærdeligt udtryk.
Det synes jeg ikke.
Du har intet at være bekymret for.
Du får ham tilbage i prima stand.
Jeg har holdt ham væk fra opium, kokain og billig spiritus.
- Han gør os begge to ære. - Det tvivler jeg ikke på.
- Men kan den lille tøs klare ham? - Unge piger har deres metoder.
Det er muligt. Det husker jeg ikke noget om.
Du var bekymret, ikke sandt?
Indrøm det bare. Du var bange for, jeg ville bryde sammen i gråd.
Jeg var kun bange for, at jeg ville såre dig.
Ja, grin du bare ad mig. Kald mig en gammel romantiker.
- Jeg vil jo bare gøre dem lykkelige. - Du er så rædsomt sentimental.
Kom her.
Du dufter så dejligt.
Synes du ikke, nu hvor huden er knap så fast, -
- at parfume hæfter meget bedre i den?
- Du kunne godt have fortalt mig det. - Hun ville selv fortælle dig det.
Hun mente, hun kunne sige det bedre.
Du og din mor har forberedt det her i månedsvis. Du er en kryster.
- Hvor meget er hun værd? - Halvanden million.
- Fra hendes far? - Aner det ikke.
Hun ved ikke, hvem hendes far er. Hun er bare halvanden million værd.
- Hvad med dig? - Jeg er langt mere værd.
Så får I mere end rigeligt.
Mere end rigeligt?
Du og jeg har ikke det samme syn på penge.
Hvor meget tror du, du har sparet, i al den tid jeg har betalt det hele?
50.000 om året? 60.000.
Ganget med seks.
Har jeg ikke været det værd?
Hun er i hvert fald meget smuk.
Hun virker kløgtig nok.
- Hvad synes du om hende? - Aner det ikke.
- Det finder jeg vel ud af. - Hvad synes hun om dig?
Hun beundrer mig.
Elsker mig, så vidt jeg kan bedømme. Hun sagde ikke ret meget.
- Hvad med dig? - Jeg sagde ingenting.
Der kan man bare se. Som skabt for hinanden.
Det er dig, jeg er bekymret for.
Mig? Hvorfor?
- Hvad vil du tage dig til? - Hvad jeg vil tage mig til?
Spørger du, hvad jeg vil tage mig til nu og her?
Du er så smuk.
En god krop holder længe.
Det ved enhver.
- Kan du nu klare dig? - Selvfølgelig.
Det bliver skønt, at håndklæderne ikke længere sejler rundt i vand, -
- hver gang jeg kommer ud på badeværelset.
Jeg tror, jeg vil få det sat i stand.
Forventer du, at jeg skal sygne hen og holde op med at farve håret?
Er det det, du vil have? Du er ikke den første knøs, jeg sender af sted.
Det ved jeg, men jeg burde måske nok være den sidste.
For din egen skyld.
Jeg har været sammen med dig længere end med nogen anden.
Og jeg har aldrig før haft en sådan omhu med at afslutte et forhold.
Men du kan ikke forvente, at jeg lægger mig ned og dør.
Hvornår skal brylluppet stå?
Den 25. september.
- Du tager det meget afslappet. - Det hele er jo arrangeret.
Ceremoni, reception, nattog til Italien, hvedebrødsdage ved søerne.
- Tager folk stadig dertil? - Ja.
- Hvad med pigen? - Hun er der bare.
Men det er jeg ikke.
Du vil da altid være der, Nounoune.
Hvis nu jeg skulle få brug for noget.
Du skal være god mod hende.
Du må ikke pine hende. Hendes tid er kommet.
Min er forbi.
Det er ikke det, jeg ønsker.
Fra nu af har dine ønsker desværre meget lidt at skulle have sagt.
- Rose hjælper dig med at pakke. - Hvorfor?
Du skal giftes i næste måned. Du skal have forberedt en masse hjemmefra.
Tænk, hvor velhavende jeg bliver, når jeg ikke skal brødføde dig mere.
- Hvad med min afløser? - Småpenge og en pakke cigaretter.
Og en Kir Royal om søndagen, hvis han opfører sig ordentligt.
Sig noget, Nounoune.
Hvad?
Bare et eller andet.
Kom. Vi går i butikker en sidste gang.
- Hvad skal vi købe? - En bryllupsgave til dig.
De har en stor, lyserød perle hos Schwabe's.
Lyserød?
Lad os finde noget, der er en smule mere maskulint.
En almindelig hvid perle. Jeg har allerede en i tankerne.
- Hvad synes du om den? - Den er smuk.
- Hvornår har De fået den? - I dag.
Er der ikke en fejl i den?
- En lille en. Du har skarpe øjne. - Jeg havde en god læremester.
Vidunderlig farve, ikke sandt?
- Er der så en ny mand i Deres liv? - Nej, jeg har selv købt den.
11.600 franc.
Klar, mine damer og herrer?
Jeg er desværre nødt til at løbe. Farvel, Edmee. Fred.
Mor jer godt i Italien.
Vi er vel heldige, at hun kunne forlade sengen i et par timer.
Min elskede... Hvor er det skønt at se dig.
Jeg må have været trist til mode i andre tilfælde.
- Efter lille Lequellec, måske? - Nej, det var monsieur Bacciocchi.
- De græd i dagevis. - Jeg var kun 28 dengang.
Det var en fejl at beholde Chéri i seks år.
Det er som at rejse med sin mand til kolonierne.
Når man kommer hjem, har man glemt at klæde sig, og ingen kan huske en.
- Vær sød at åbne vinduet. - Er det nu også en god ide?
Jeg bryder mig ikke om det. Enhver kan jo klatre ind.
Gid det var så vel.
Jeg burde nok give jer et godt råd, men jeg kan ikke komme på noget.
Er det ikke også første gang, nogen i vores familie er blevet gift?
Farvel, min egen. Farvel!
Alle om bord!
Farvel, min egen! Farvel!
Hvor gammel er du egentlig?
Det har jeg jo sagt. Jeg fylder 19 i januar.
Det er grotesk.
Du er da kun 25.
25 år gammel.
Jeg ved ikke, hvorfor det chokerer mig, at du er så meget yngre.
Du har så smukke øjne, Fred.
- Ja. Ved du hvorfor? - Er det, fordi jeg elsker dem?
Nej, ikke derfor. Det er, fordi de har form som en tunge.
TO UGER SENERE
Når du er træt af den hat, håber jeg, du vil betænke mig.
Den blå, du gav mig, holdt i to år.
Jeg ser dig for mig. Jeg håber ikke, du møder nogen gravide kvinder.
Jeg var iført en hat som den, da jeg dansede Sylvia -
- ved verdensudstillingen i '89. Kan du huske det, Charlotte?
Nej, jeg gik derfra med grev Orloff og vendte først hjem to år senere.
Hvordan kunne du rejse væk med en vildfremmed mand?
Alle mænd er vilde.
- Jo, men... - Klap i, og giv kort.
Åh, min gigt. Og jeg som havde de smukkeste hænder.
Kong Alfonso 12. drak af mine håndflader.
Han kaldte dem sine perlemorsskaller.
- Han var en kedsommelig konge. - Han elskede mit lange hår.
Monsieur de Thou sagde, -
- at der var hår nok til at dække trappen til Himmerige.
- Og hvad er der tilbage? - Nydelig paryk.
Er der noget i vejen, Lea? Du er ikke helt dig selv.
Jeg har det fint.
Men efter det overdådige måltid er jeg nødt til at gå på kur.
Har du ikke lidt nok?
Nå, du mener det? Nej, gid det fungerede sådan.
Jeg gav gerne afkald på mange unge mænd for at tabe et par kilo.
- Der er nu ingen som dig, Lea. - Koncentrer dig om kortene.
- Sikke dog et vejr i oktober. - Ja, det er helt fantastisk.
Og hvis vejret er sådan hér, hvordan er det så ikke i Italien?
- Er der noget i vejen? - Jeg trækker lige lidt frisk luft.
Lea!
- De er ankommet! - Hvem?
De nyforelskede!
Lea, min egen! Det er jo evigheder siden.
Dette er prins Guido, mit livs lys. I har måske allerede mødt hinanden?
Ikke savle på hende. Er han ikke dejlig?
En smule selvbeherskelse ville klæde dig, Lili.
Nu ikke så gnaven, Baronne. Værsgo at sidde ned.
Hvor er de søde sammen. De minder mig om børnene.
Vi kommer for at høre nyt. Hvordan var brylluppet?
- Pragtfuldt, pragtfuldt. - Bruden lignede en drøm.
En sand madonna. Og min dreng svævede på en sky.
- Hvad med bryllupsrejsen? - Italien. Ved søerne. Idyllisk.
General Petrescu tog mig engang med til Firenze og Venedig.
- I karet? - Nej, med toget.
Var datidens tog ikke ret ubekvemme? Ikke ligesom de tog, de unge er med.
- Har du ikke nogen saftige detaljer? - Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Undskyld, det er min svaghed.
Jeg elsker det, når Guido taler sjofelt til mig.
Meget apropos, gav Marie Laure bruden nogle råd med på vejen?
Hun stak halen mellem benene.
Jeg tror ikke, hun har vekslet to ord med sin datter i hele sit liv.
Var der ingen, der gav pigebarnet nogen ægteskabelige instrukser?
I vore dage ved folk, hvad de gør.
Det gør min Chéri i hvert fald. Ikke sandt, min ven?
Guido og jeg ville gifte os i morgen, hvis han ellers var myndig.
Så ville jeg blive en rigtig prinsesse, ikke?
La principessa ceste.
Han kalder mig altid sin principessa. Gør du ikke også?
Det eneste problem er hans far.
Min far er hertug af Parese.
Hvis jeg gifter mig med Lili, truer han med at sætte mig i kloster.
Kom her, min elskede! Kom og kys mig!
- Om forladelse... - Det betyder held at vælte et glas.
- Jeg er nødt til at gå. - Hvor brænder det da?
Det tror jeg ikke, jeg kan svare taktfuldt på.
- Du mener da vel ikke... Allerede? - Tak for frokost.
- Du må da udløse spændingen. - Du er nødt til at fortælle os alt.
Det er for tidligt på dagen. Det må forblive en hemmelighed.
I hvert fald indtil videre.
Frue.
- Jeg vil have tændt op i kaminen. - Der er varme på, men naturligvis.
Og kom med en varmedunk. Bare ristet brød og vindruer til middag.
Og bed Marcel lave varm chokolade med æggehvide i.
Chéri!
De er tidligt på færde, frue. Har De det helt godt?
- Ikke rigtigt. - Hvad er der i vejen?
Det er bare alderen.
Ved du, hvad vi gør, Rose?
Vi tager bilen og kører ned til Biarritz. Ned til solen.
Kære Charlotte.
Undskyld, jeg stikker af uden at sige ordentligt farvel.
Jeg gør sikkert mig selv rent til grin, men hvorfor ikke?
Livet er kort. Vi må få det bedste ud af det.
Hils drengen fra mig.
PS: Du skal ikke forsøge at bestikke min butler.
Ingen i min husstand ved noget om denne eskapade.
Hotel Grand Palais i Biarritz -
- havde i flere år været en yndet jagtmark for Lea og hendes slags.
Et sted, hvor man kunne støde på den britiske premierminister -
- eller komme i nærkontakt med prinsen af Wales.
Men denne gang var Lea ikke på jagt efter en kunde.
Hun søgte trøst.
Vil fruen ikke drikke en kop te med min søn og mig?
De er meget elskværdig. Det vil jeg med glæde.
Velkommen hjem, min egen! Hvordan har du det?
Lad mig se på dig. Du ser overhovedet ikke rask ud.
To dage i et tog. Jeg har det fint!
- Er alt i orden? - Jeg er træt.
Hvad er der med ham? Har du taget dig godt af ham?
Han ser decideret uhyggelig ud.
Tak for en dejlig aften.
Du skulle vel ikke have lyst til en godnatdrink?
- Hvornår var brevet dateret? - Hvilket brev, min egen?
Brevet fra Lea, selvfølgelig.
Det husker jeg ikke præcis. Engang i begyndelsen af oktober.
- Og du ved ikke, hvem han er. - Hvem, min elskede?
- Manden, hun tog af sted med. - Det er jo lige det.
Ingen ved det. Det er et mysterium.
Men du kender jo mig. Jeg har forhørt mig.
Og?
Han er meget ung, har jeg ladet mig fortælle.
Ikke en, man praler af, men ganske... du ved.
Smuk.
Han er uden tvivl en muskelsvulmende bokser.
Det er rart med en kop ordentlig kaffe efter det italienske sprøjt.
Kan du lide min nye dragt? Klæder kysen mig?
Du ligner en straffefange. Du jager folk en skræk i livet.
Det siger sig selv, at I kan bo her, så længe I lyster.
Jeg er allergisk over for klunserbutikker.
Hvor vil du så bo? De er slet ikke færdige med jeres hus.
Tømreren siger, det vil tage fire måneder mere.
Se dem lige. Fire måneder?
- Fred... - Hvad er der?
Bor hun ikke her i nærheden?
På den anden side af parken.
Kør bare. Jeg er lige kommet i tanke om noget.
- Alt vel, Marcel? - Monsieur Peloux.
- Du knokler som altid. - Godt at se Dem igen.
Jeg håber, fruen har det godt.
Det vides ikke. Vi får kun enkelte postkort.
- Hvorfra? - Vides ikke.
Al post går gennem hendes advokat.
Penge mellem os? Det er ikke nødvendigt.
Og jeg kan ikke fortælle Dem, hvad jeg ikke ved.
- De kan få advokatens navn. - Nej, det er lige meget.
- Hvornår kommer hun hjem? - Ingen anelse. Når hun har lyst.
Vi holder huset pænt for tilfældets skyld.
Det ville ikke overraske mig, hvis De pludselig sagde:
"Se, der kommer hun."
Jeg går ud og ser til anden.
Vi må have sat lidt sul på dig, Lea. Du ligner et skelet.
- Har du problemer med hukommelsen? - Hvad mener du?
Du kaldte Edmee "Lea". Det er tredje gang i dag.
Jeg har så meget om ørerne, at jeg knap nok kan huske mit eget navn.
Ingen har så travlt som den, der ikke har noget tage sig til.
Hun trænger vist til rekreation.
Tak, fordi du forsvarede mig. Eller var det min forgænger, du forsvarede?
Du er vist ikke bange for min mor.
En dør, der smækker, kan gøre en forskrækket.
Men værst er slangen, der smyger sig under døren.
- Mener du din mor? - Jeg vil ikke kalde hende en mor.
Hun bemærkede mig ikke, før jeg blev smuk, og så smed hun mig på porten.
Jeg blev overladt til mors veninder. Det var sådan, jeg lærte petit point.
Gamle fru Aldonza lærte mig at lave entrechat-quatre.
På den måde er vi vel begge to forældreløse.
Ja, du har ret.
Forældreløse...
Hvad er der i vejen, Chéri?
Du kaldte mig "Chéri".
Du gør mig bange.
Er der noget i vejen, Fred?
Det er bare tanken om, at vi er forældreløse.
Hvorfor vender du altid ryggen til mig?
Du har ikke hørt et ord af det, jeg har sagt.
Du hører aldrig efter, hvad folk siger.
Du tænkte vel på hende Lea.
Ja, det gjorde jeg faktisk.
Jeg hader dig!
Du har aldrig elsket mig.
Du ænser mig knap nok, din vanslægtning!
Det eneste, du tænker på, er den gamle kvinde.
- Du synes, jeg er kedsommelig. - Det er ikke det.
Jeg aner bare ikke, hvad det er, du vil.
Du skal ikke belære mig.
Jeg vil ikke have at vide, at jeg er for ung til at fatte noget, -
- eller hvorfor dine øjne har form som en multefisk.
Søtunge.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor du er så forurettet.
Går jeg i byen alene?
Sover jeg i et værelse for mig selv?
- Har jeg en affære? - Hvad ved jeg?
Bryder du dig ikke om den måde, jeg elsker med dig på?
Kalder du det at elske?
Åh gud... Åh gud...
Åh gud...
Usikkerheden fik Chéri til at vende hjem som en anden brevdue -
- til de velkendte adspredelser på Maxim's.
Overfladiske venskaber, høj latter, bægerklang og sigøjnervioliner.
- Fred! - Må jeg sætte mig?
Gerne. Hvad drikker en gammel, gift mand som dig? Kamillete?
- Pommery, som altid. - Læg ud med det her.
Pommery først som sidst.
- Vil du gøre mig en tjeneste? - Naturligvis.
Ring og spørg efter min mor. Sig, jeg spiser middag sammen med dig.
Og hvis jeg får fat i din kone?
Så siger du det samme. Hun er yderst veldresseret.
Hvem er den kvinde, der stirrer på mig?
Det er La Loupiote. Leas veninde -
- eller kollega engang i tidernes morgen.
- Du hilste ikke på mig. - Goddag.
Nogle får i både pose og sæk. Billedskøn og penge som græs.
Alle gode gaver og aner ikke, hvad han skal stille op med dem.
Smut du hellere hjem til mor.
Stakkels dreng.
Jeg troede, vi skulle i byen.
Jeg går i seng.
Jeg lejer et værelse her.
Gå du bare.
Hvor længe har herren tænkt sig at blive her?
Det ved jeg ikke.
Lad os tage én dag ad gangen.
Skal jeg præsentere dig for englænderinden?
Nej.
Jeg lover dig, hun kan nogle utrolige narrestreger.
Jeg sagde nej.
Kan jeg gøre noget for dig, min ven? Skal jeg stoppe en pibe til dig?
Nej tak. Lad mig få noget kokain.
Det gør mig ondt.
Jeg ved godt, hvad der er galt. Du har alt, hvad du kan ønske dig...
...men intet af det har nogen værdi.
Det er, fordi jeg ikke ved, hvor hun er...
...eller hvem hun er sammen med.
Du skal ikke være bekymret.
De er falske.
Jeg skal nok.
- Hvad vil du? - Må jeg komme op til dig?
Jeg er optaget.
- Bare nogle minutter. - Ikke i aften.
- Senere på aftenen, måske? - Du må hilse din mor fra mig.
Nå, er det dig?
- Hvor længe skal det her stå på? - Det ved jeg ikke.
Der er gået tre uger. Stakkels Edmee er syg af bekymring.
Vås. Hendes brev var ganske fattet.
- Hvilket brev? Vis mig det. - Jeg har smidt det ud.
Hun afventer at høre fra mig og hilser fra alle dine venner.
Marie Laure har opdraget hende godt.
- Du tager livet af mig. - Det tvivler jeg på.
Hvem er det, min egen? Du kan betro dig til mig.
Rose, der er kommet postkort fra gamle Lili.
Chéri, monsieur Peloux, er løbet væk hjemmefra.
Han har forladt konen.
Jeg kan ikke påstå, det kommer som en overraskelse, frue.
Skilsmissen bliver sikkert mere fornøjelig end brylluppet.
Den skal bæres op på fruens værelse.
Også den der.
Francois!
- Monsieur. - Bær tingene ind, gider du?
De er til fru Peloux.
Min kone.
Er du kommet tilbage?
Ja.
Kommet for at blive.
320 franc for vaseline.
Hvad gør Ernest med det? Drikker han det?
Vi burde brænde alle de her.
Jeg troede, jeg så Chéri to gange på gaden i går.
Tror du nogensinde, han kommer tilbage?
Det skal jeg ikke kunne sige, frue.
- Ønsker De det? - Nej, jeg har reddet ham én gang.
Det orker jeg ikke at gøre igen.
Synes du, jeg skulle få en anden frisure?
Frue.
Lea, du er vendt hjem. Og det samme er Chéri.
Hjem til sin yndige hustru.
De er lykkeligere end nogensinde, så alt er i skønneste orden.
Du har måske ikke hørt det, men han var væk i adskillige uger.
Vi anede ikke, hvor han var. Vi var syge af bekymring.
- Men det er lagt bag os nu. - Hvilken lettelse.
Kære ven, du er smukkere end nogensinde.
Jeg begriber ikke, hvordan du gør det.
Chéri var bare ude for at løbe hornene af sig.
Jeg giver ikke dig skylden, men du havde et stærkt tag i ham.
- Det har han da fået ud af systemet. - Det sagde jeg også til hans hustru.
Hun tog det eksemplarisk, men jeg var jo også hos hende.
- Jeg skulle lige til at sige det. - Hun opførte sig som en engel.
Blid og lys. Blid og lys.
Tålmodigheden selv. Ikke ét fordømmende ord.
Og da han kom tilbage, var hun lutter smil.
Hun ytrede ikke et ord. De gik bare direkte ind i soveværelset.
Den næste halvanden time var jeg den lykkeligste kvinde i verden.
Næst efter Edmee, måske.
Næ nej.
Den slags er Edmee vist ikke helt tosset med.
Hun er lidt af en kold fisk ligesom sin mor.
Det vigtigste er, at han nu slår sig til ro.
Han vil elske sit hus, forvalte sine penge og forgude sine børn.
Du behøver ikke få det til at lyde så deprimerende.
- Denne cognac er 74 år gammel. - Den må være forfærdeligt dyr.
Lotte, det er sødt af dig at være bekymret.
Du skulle bare vide, hvor meget mine olieaktier steg sidste kvartal.
- Dem har du aldrig fortalt mig om. - Du havde så travlt med giftermålet.
Ikke for travlt til at investere i fossilt brændstof.
Det sagde du heller ikke noget om.
Jeg ville jo nødigt forstyrre din nye romance.
- Er I stadig lykkelige sammen? - Meget.
- Har du et fotografi? - Fandt dine spioner ikke ud af spor?
Du ved da, jeg aldrig lægger øre til sladder. I morges sagde Chéri...
- Vidste han, du skulle herhen? - Naturligvis.
- Hvorfor får det dig til at rødme? - Fortalte du ham, jeg var tilbage?
Nej, det fortalte han mig.
Det er ham, der har sendt mig. Han vil så gerne høre nyt om dig.
Hvad havde du ventet?
Skulle han kunne glemme en kvinde som dig?
Hvis du vil høre min mening...
Jeg vil ikke høre din mening.
Den kvinde får mig til at føle mig så beskidt.
Jeg nedlader mig altid til hendes niveau.
- Hun er en skidt kvinde. - Jeg fik nu et par gode stød ind.
Vi er som to køtere, der slås om en gammel tøffel.
Hun fik mig til at indse, at da Chéri og jeg gik fra hinanden, -
- mistede vi begge det eneste ærbare element i vores liv.
Der sidder smukke håndtag på denne gamle vase, ikke sandt?
Jo, frue.
Måske skulle jeg åbne en virksomhed. Hvad synes du?
Aline Mesmacker åbnede en restaurant og tjener øjensynligt en formue.
Jeg kunne også finansiere Kuhn. Han vil så gerne starte sit eget modehus.
Nej, jeg har jo altid afskyet tanken om at arbejde.
Det her var min eneste næringsvej, og nu er alle kunderne væk.
Klokken er over midnat.
Se efter, hvem det er.
- Monsieur Peloux? - Jeg skal tale med fruen.
- De må vente til i morgen. - Det tager kun fem minutter.
- De må ikke gå derop. - Flyt dig, Rose.
Nej. Fruen er ikke til stede. Monsieur...
Jeg skal nok tage mig af ham, Rose.
Du kunne i det mindste godt tage hatten af.
- Må jeg sætte mig? - Hvis du vil.
Gør det noget, jeg ryger?
Gør, hvad du vil.
- Marcel lukkede mig ind. - Selvfølgelig.
Skulle jeg få nye tjenestefolk, hver gang du bliver gift?
Hvor længe har du tænkt dig at blive?
Bemærk, at jeg ikke har spurgt, hvorfor du kommer brasende.
- Du må gerne spørge. - Jeg er ikke interesseret.
Vil du slet ikke vide, hvorfor jeg er her?
Jeg er kommet tilbage.
Du skænkede det ikke en tanke, at det godt kunne blive pinagtigt?
Forstår du, hvad jeg mener?
Mener du, at din ven ikke er kommet hjem endnu?
Det vedkommer ikke dig. Ikke dér!
- Hvad er det? - En smaragd.
Det kan jeg godt se. Hvem har givet dig den?
Ikke en, du kender. Er den ikke smuk?
Alle falder i svime over den.
Nu kan det være nok!
- Hvad laver du? - Jeg ringer til politiet.
Nounoune...
Åh, Nounoune.
- Sig undskyld. - Hvorfor skulle jeg det?
Ellers må du forlade huset.
Undskyld. Undskyld!
Det var bedre.
Hvad er der i vejen?
- Hvad er der sket? - Intet. Jeg er bare kommet tilbage.
Vil det sige...
...at du elsker mig?
Ja... Ja.
Har du en elsker?
- Har du, eller har du ikke? - Nej.
Der er kun dig.
Jeg elsker dig.
Du er vågen.
Det er du også.
- Hvad er klokken? - Gør det nogen forskel?
Du er kommet tilbage.
Sig mig en ting.
I morgen...
Bare rolig. Jeg skal nok ordne det hele.
Vi må være så diskrete, vi kan, -
- og skabe så lidt opstandelse om muligt.
Vi må hellere flytte sydpå et par måneder.
Et fredfyldt sted, hvor vi kan nyde hinanden.
Bare læg dig til at sove, og overlad det hele til mig.
Nej, det er for sent.
Er der ikke et tidligere?
Er der ikke et ved middagstid eller halv et?
Nej, det er for tidligt.
Udmærket. To billetter til kl. 15.30. Første klasse.
Tak.
- Mere at spise? - Nej tak.
Ikke sulten? Tag dine rabarberpiller.
Vær dog ikke så emsig.
Vi må tale sammen. Lad os få det overstået.
Du er kommet tilbage. Det er det vigtigste.
Hvordan kunne jeg dog tro, du var som alle de andre?
Hvorfor indså jeg ikke, at du er den eneste for mig?
Den kærlighed, man kun oplever én gang i livet.
Men nu til det praktiske. Vil du overlade det hele til mig?
Hvordan skal vi få det sagt?
Et brev er nok det bedste.
Kort og præcist formuleret. Jeg hjælper dig med at skrive det.
Vi må have fat i nogle af dine ting. Hold nu op med at pille tæer.
Det er sådan, man får nedgroede negle.
Har du slet ikke noget at sige? Du er som en 12-årig.
Sammen med dig vil jeg være sådan resten af livet.
- Hvad mener du? - Det, jeg siger.
Det er jo sandt. Det kan du ikke benægte.
De fleste ville glæde sig over at have fundet ungdommens kilde.
Det er en del af din charme. Hvorfor beklager du dig?
Jeg beklager mig, for hvis jeg er som en 12-årig, så er det din skyld.
- Stakkels Nounoune... - Fri mig. Hvorfor er det min skyld?
Om forladelse. Det skulle jeg ikke have sagt.
Men i mine øjne var du altid...
Jeg var?
Du lyder, som om du holder mindetale ved min begravelse.
Tror du, du kan rende til og fra mellem Edmee og mig?
Er det det, du har tænkt dig?
I så fald...
...må du lære at se langt mindre brødebetynget ud end som så.
Medmindre hun er dummere, end jeg forestiller mig.
Tror du, din mor vil holde hende bag lås og slå, -
- mens du render og gør, som du lyster?
Det finder hun sig ikke i. Glem ikke, at hun er Marie Laures datter.
Giften skal nok sive frem før eller siden.
Hold op, Nounoune! Du må ikke ødelægge mit billede af dig.
Når du taler sådan, lyder du som min mor!
Før jeg blev gift, sagde du, jeg skulle være god mod hende.
Det er sådan, du er. Et godt menneske.
I går aftes sagde du, du håbede, jeg ikke havde været ondskabsfuld.
Nounoune...
Det er derfor, jeg altid har elsket dig.
Hvorfor kom du tilbage?
- Jeg var lige begyndt... - Det var jeg ikke.
Det var jeg heller ikke.
Jeg kom tilbage, fordi...
...jeg ikke kunne leve uden dig.
Du aner ikke, hvordan mit liv har været de seneste uger.
Nu ved jeg, hvad det vil sige at lide på grund af en kvinde.
Da jeg fandt ud af, at du var vendt hjem, var jeg så lettet, -
- at jeg troede, jeg kunne tage hjem, og at alt var i skønneste orden.
Men det eneste, jeg kunne tænke på, var...
I går aftes tog jeg så herhen og...
Du tog herhen og...
...fandt en gammel kvinde.
Ja, du fandt en gammel kvinde.
Hvorfor græder du? Jeg er dig så taknemmelig.
Elskede du mig virkelig? Syntes du virkelig, jeg var et godt menneske?
Så skulle jeg have gjort en mand ud af dig -
- i stedet for kun at tænke på din fornøjelse og min egen lykke.
Så skulle jeg ikke have holdt dig for mig selv.
Se på mig.
Du har ret.
De karaktertræk, du mangler... Ja, det er nok min skyld.
Men 30 år i sus og dus gør en meget sårbar.
Så nej, jeg talte aldrig med dig om fremtiden.
Tilgiv mig.
Jeg elskede dig, som skulle vi dø på samme dag.
Jeg bar dig i mit hjerte igennem så lang tid.
Jeg glemte, at du en dag skulle bære dine egne byrder.
En ung hustru.
Måske endda et barn.
Og derfor...
...kommer du til at lide.
Du kommer til at savne mig.
Og du kommer til at skulle finde forstandighed og overbærenhed -
- for ikke at påføre andre lidelser.
Sagen er den, -
- at nu, hvor du har smagt ungdommens sødme, -
- vil den aldrig stille dig tilfreds, men du vil altid hungre efter mere.
Nu må du gå.
Jeg elsker dig, men det er for sent.
Så klæd dig på, -
- og gå din vej.
Chéri følte sig fortabt, -
- som havde han været ude for en uoprettelig katastrofe.
Og før end han eller nogen anden kunne have forudset det, -
- blev la belle epoque trampet under fode af en krig, -
- som han deltog i og vendte uskadt hjem fra.
Han kommer tilbage.
Han kunne ikke undgå at føle, -
- at han var undsluppet noget, at han var en fri mand.
En følelse, han senere erfarede, var ganske ubegrundet.
Der gik mange år, før han forstod, -
- at de begge var blevet uretmæssigt straffet.
Lea for at være blevet født så mange år før ham -
- og Chéri for ikke at have fattet, at Lea var den eneste kvinde, -
- han nogensinde ville være i stand til at elske.
Da sandhedens gru gik op for ham, -
- fandt han sin tjenesterevolver frem -
- og skød sig en kugle for panden.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2009